Tidligere:
Jeg skjøt ham, Bobby!
- Hva hendte? - Noen skjøt Waldo!
Leo, nei!
Den lå gjemt i skrivebordet hennes.
- Da kan vi gå videre. - Er alt klart til i kveld?
- Hvilken polise? - Livspolisen.
Antyder De at det er noe uregelmessig her?
- Avslått, sa han. - Nadine, ikke gi opp.
Underskriv her. Velkommen til Enøyde Jack.
- Mine herrer, sats. - Jacques, er det ditt navn?
Si adjø, James.
Hallo, doktor. Jeg vil treffe deg.
- Hvor skal vi lete? - Jeg vet ikke. Overalt.
Hvor skal vi begynne?
Kanskje det er noe her.
Paraplyer?
"Kahala Hilton, juli 1969. Mennesker på månen."
"9. august 1974. Første gang jeg så Mimsi."
Sprøtt.
- James! - Hva gjorde du?
- Trykte på en knapp. - Trykk en gang til!
Vi må få slått den av!
Min lille kokosnøtt.
James!
Laura nevnte en kokosnøtt.
Å gud, halskjedet.
Ok, Laura. Det var her videoen ble tatt.
Fortell hvorfor du sendte meg til Sparkwood og 21.
Å gud!
- Rød 36. - Beklager, vårt treff er avlyst.
- Sikker på at De vil ha et kort? - Ja takk.
21. Hvem slår den?
Mor sa alltid at jeg ble født heldig.
Muligens senere. Takk for tilbudet.
Denne er til deg.
- Jeg er en venn av Leo. - Hvem er Leo?
En cocktail, Jacques?
Kom inn.
Snu deg rundt.
Ja, nydelig. Kom hit.
Noe galt?
En fin kveld for deg å begynne på.
Eieren kommer innom. Han vil møte alle de nye.
- Hvem er det? - Ingen navn. En spør aldri.
Trekk et kort.
- Jacques, vært croupier lenge? - Jeg så at du telte kort.
- Men du lar meg by på en drink. - Du ga god tips.
- Har Leo nevnt meg? - Tja, hvem er du?
Jeg kan ikke tro at Leo aldri har nevnt meg.
Hvem vet?
Leo brukte deg. Han lot deg og din bror smugle varene.
- Dere fikk aldri noe av utbyttet. - Hva snakker du om?
Ta sjetongen ut av lommen og titt på den.
Sjetongen betyr noe spesielt. En kveld oppe på hytta di.
Her er et hint: "Laura, Laura."
Ta det rolig.
Hvordan tror du et null som Leo har finansiert operasjonen?
- Du... - Jeg er banken.
Han har aldri nevnt deg.
Leo kjøper for meg. Dere smugler.
- Sa han hvem som solgte i USA? - En high school-elev.
Nå er vi på bølgelengde, Jacques. Kjenner du det?
Bra, for jeg har en jobb til deg i kveld.
Ingen Leo. Ingen mellommenn.
10 000. Halvparten nå, resten senere.
Hvordan lyder det?
Det lyder bra. Hva skal gjøres?
Møt meg på fabrikken ved Black Lake om to timer.
- Ikke noe problem. - Bra.
Et spørsmål til: Leo fortalte om kvelden sammen med jentene.
Jeg er nysgjerrig. Hva skjedde med sjetongen?
- Det var den sprø fuglen. - Fuglen?
Den var svak for Laura. Gjentok navnet som om den var forelska.
Vi fester. Jentene er steine. Alle er temmelig sprø.
- Du, Laura og Ronette... - Leo slapp fuglen ut.
Den landet på skulderen hennes.
Laura var bundet. Hun likte det.
Fuglen hakket henne på skulderen, som elskovsbitt.
Leo sto i med henne. Laura hylte om den jævla fuglen.
Leo tar en sjetong, putter den i munnen hennes og sier:
"Bit det i deg, jente. Bit det i deg!"
- Takk for at du oppklarte det. - Det er greit.
- Vi ses på den andre siden. - Ja vel.
Har en ørret på kroken, Hawk. Og denne skal hales inn.
Jeg setter meg bare her. Vi har hele natten på oss, søta.
Du tvang meg til å gjøre det!
Er du og Lucy på talefot?
Som vi sier i politiet, det er et kaldt spor.
Kvinnfolk!
Harry, det er Hawk. Ørreten nærmer seg nettet.
Hawk, vi hiver ut kroken. Vet du hvor Cooper er?
Han kommer om 10 min.
For sent til å hale inn fangsten, men han rekker grillinga.
Vi slår til så snart den store fisken viser finnene.
- Klar, Andy? - Klar, Harry.
Jacques, hold hendene synlige! Legg dem på biltaket!
Du anholdes for drapsforsøk på Ronette Pulaski,
og for drapet på Laura Palmer!
- Han tok revolveren min! - Harry, pass opp!
Er du ok, Harry?
Best å tilkalle ambulansen.
Kysten er klar.
Står til, doktor? Dette er Laura, som du hører.
Det er torsdag 23. Og jeg kjeder meg så.
Jeg er i et merkelig humør.
James er søt, men han er så dum.
Og nå for tiden orker jeg bare så mye søtt.
Husker du den mystiske mannen jeg fortalte deg om?
Forteller jeg deg navnet hans, får du vansker.
Han blir ikke lenger mystisk. Men du derimot, tar en risk.
Jeg tror han har prøvd å drepe meg et par ganger.
Men vet du hva? Som du vet, tente det meg.
Er ikke sex sprøtt?
Denne fyren vet jammen å tenne min I-L-D.
Som en rød Corvette.
Uff, her kommer mor med melk og småkaker.
- Donna? - Vi ses, Lawrence. Adjø.
Jeg må på sykehuset straks. Hør om din mor trenger noe.
Alt i orden. Jeg er glad for at jeg fikk høre henne si det.
Beklager at du måtte høre det.
Jacoby drepte henne ikke. Han hjalp henne.
Så hvordan fikk han tak i kjedet?
Hører du det?
Du har en time på å tenke over hva du har gjort mot meg.
Og tenk hardt på det!
Innen den tid vil Bobby Briggs være død!
Du knuste hjertet mitt!
Adjø.
Alt er her. Svært sjenerøst, Josie.
Da jeg satt i den bunkersen, virket 90 000 som en formue.
Det holdt meg gående.
Merkelig, men her ute i verden...
Jeg vet ikke. Den virker liksom så lett.
Vi hadde en avtale.
Jeg har tenkt mye på dette.
Prøv å følge mitt resonnement: Vi blir født til livet.
Vi har et visst antall år til "liv, ånding og væren".
Det er fra en bok jeg leste om orientalsk filosofi.
Kanskje noen vet hvor lang tid vi har.
Jeg vet ikke. Vet du?
Når en mann ofrer en periode av sitt liv, som 18 måneder...
Hvordan kan han verdsette den tiden?
18 måneder, 90 000. Hvor mye blir det?
5000 per måned. Ikke ille hvis en lever 40-50 år til.
Men hva om en bare har 20 år igjen? Eller 10 år?
Eller hvis uhellet er ute i morgen?
Som "båtulykken" som tok din mann Andrews liv.
Si at en nettopp kom ut av fengselet.
Der en satt for "uaktsomt drap med båt".
Som del i en avtale for å unngå å impliseres
i en alvorligere forbrytelse. Drap, hvilket du sto bak.
Men nå står en overfor trusselen om at dette kan avsløres.
Plutselig kan enda 10-15 år bli tatt fra en.
Så jeg har spurt meg:
Hvordan påvirker dette markedsverdien på 18 måneder?
Vi hadde en avtale.
Det har vi fremdeles, vennen.
Og jeg skal oppfylle min del av avtalen.
Du vil ha mye for pengene. Jeg vil ha mye for min tid.
Vi har et ordtak i fengselet. Det er ikke orientalsk filosofi.
Men det har en lignende logikk som appellerer til mitt vesen.
Inngår man et samarbeid, varer det livet ut.
Som et ekteskap.
Partner.
Fordømt! Hvor er den?
- Har du sett regnskapsboken? - Har du den ikke i safen?
Den er verken der eller her! Si at du ikke har tatt den.
Jeg har ikke tatt den.
Pete, fortell sannheten. Du står ikke i ledtog med henne?
- Med hvem? - Josie.
Nei.
- Hva sikter du til? - Peter, glem spliden mellom oss.
- Slik uten videre? - Midlertidig.
Jeg vet at vårt ekteskap er dødt, men det var noe godt mellom oss.
Karen som fanget mitt blikk. Den sterke tømmerhoggeren.
Sjefens søster fra det store huset oppe i åsen.
En sommers indiskresjon, og her er vi.
Pete, jeg skulle aldri brakt deg til "huset i åsen".
Jeg har da ingen ankepunkter mot det.
Jeg fant min glede i å angripe den eneste
som alltid støttet meg, tross min dumhet.
Jeg vet at du ikke har hatt det lett.
Peter, hvis det under alle våre arr
fins rester av gamle følelser, ber jeg deg ta dem fram nå.
Hvorfor det?
Fordi jeg er i vanskeligheter! Og slik jeg har behandlet folk,
har jeg ingen andre å gå til. Jeg trenger din hjelp!
Fred skulle ta på ham håndjern. Harry snur seg og går.
Brått gir Jacques Fred en albue i siden!
Han tar Freds våpen, og sikter på Harry.
Harry er ferdig.
Plutselig høres et enkelt skudd.
Andy, flott gjort!
Kom igjen, Andy. Gjør et forsøk.
- Å, Andy. - Å, vesla mi.
Jeg er gravid.
Nykokt kaffe!
- Ja? - Gi meg sheriffen.
Sheriffen er ute for øyeblikket. Var det noen beskjed?
Si at Leo Johnson ba ham sjekke James Hurley.
Han er en "easy rider".
- Er det oppfattet? - Ja. Men vent, Leo!
Var Laura og Ronette på hytta di den kvelden?
De hadde vært der før. De var ikke nonner.
- Ble nakenbildene tatt der? - Ja. Det var Lauras idé.
- Hva sloss du og Leo om? - Svinet slo meg med ei flaske.
- Hvorfor det? - Jeg vet ikke. Derfor sloss vi.
Jeg blødde som en gris. Han bare lo.
- Du tørket deg med Leos skjorte? - Så ble jeg dårlig.
Jeg gikk ut, og der svimte jeg av. Da jeg våknet, lå jeg på bakken.
- Hvor var Leo? - Han og jentene var borte.
- Hva med togvogna? - Jeg vet ingenting om den.
Da jeg kom ned til veien, var Leos bil borte.
Jeg måtte gå 2-3 mil hjem.
Da han ble brakt inn, snakket han i ørska.
- Det han sa, var nokså utrolig. - Ja. Vi får håpe han klarer seg.
Han er stabil.
Leo må ha brakt jentene til togvogna alene.
- Tror du ham? - Han er for dum til å lyve.
- Han vil vitne mot Leo. - Vi må finne Leo først.
- Hvordan går det med Jacoby? - Bedre.
Han sier at han fikk telefon fra Laura Palmer.
Han skulle møte henne da han ble overfalt.
- Så han overfallsmannen? - Nei.
Men han så Laura Palmer ved paviljongen i parken.
Den er ikke her! Den er ikke noe sted.
Fordømt!
Midge... Midge Jones.
Hva driver du med?
Det er årboken fra high school. Jeg trodde den var borte.
Beklager.
- Det er på bruket. - Hva da?
Det du ser etter. Skur 3, nær porten på nordsiden.
Pete!
Jeg får lete i det andre rommet.
- Hva vil du? Hva er vilkårene? - Vi lar høre fra oss.
Norma, har du fremdeles dunteppet på sengen?
Madrassen på cella er omtrent så tykk.
En ligger om natten og tenker:
"Når madrassen er så tynn, hvordan får de all steinen inn?"
Så tilgi at jeg sier at jeg natt etter natt
drømte om deg der du lå i din myke seng.
En ansatt burde vel ikke være så familiær overfor sjefen?
- Klandrer deg ikke for å drømme. - Jeg drømte ikke bare om deg.
Det jeg forsøkte...
- Jeg burde ikke si dette. - Jo, jeg syns du burde.
Jeg har ikke rett til det. Jeg har bare vært her i to dager.
Si det du har på hjertet.
Jeg forestilte meg et liv med deg. Og kafeen.
Få den skikkelig på fote. Lykkes.
Jeg bruker for store ord. Min største last, ifølge rådgiveren.
Dette er nytt for meg. Men jeg skal forsøke, Norma.
Vet du, vi har vært sammen i 20 år neste måned.
Kanskje vi gjør dette bakvendt. At det er de neste 20 som teller.
Gi meg tid, Norma. Jeg skal gjøre deg stolt av meg.
Nadine?
Å gud, Nadine. Nadine!
Send en sykebil. Min kone har tatt piller.
Riverside nr 422. Skynd dere!
Bli hos meg, Nadine.
Vær så snill, ikke bli borte for meg.
Bli hos meg.
Leo har gått i dekning.
Sheriff, Leo Johnson ringte. Han la igjen denne beskjeden.
Og sheriff, i bakgrunnen kunne jeg høre en klokke slå.
- Hva slags klokke? - Klokken ved Easter Park.
- Harry? - Bra, Lucy.
Dropp overvåkningen av Leos hus. Omring Easter Park.
- Send noen biler dit straks. - Harry, jeg må snakke med deg.
La meg snakke med James. Vil du sjekke dette?
Harry, er det sant?
- Har dere morderen? - Vi har en mistenkt.
- Men er det ham? - Vi kan ikke gå ut med detaljer.
Leland, du kan ikke gjøre noe. Dra hjem til Sarah.
Du har helt rett. Skal du tilbake til sykehuset?
- Nei. Jeg drar hjem. - Takk, Will.
Sykehuset...
- Lytt på dette båndet. - Hvorfor det?
Det var Lauras. Vi fant det. Du vil finne den du leter etter.
- Og hvem er det? - En med rød Corvette.
Dr Jacoby ligger på sykehuset med hjerteinfarkt.
Han sier at han så Laura Palmer. Hvilket farlig spill bedriver du?
Vil Jacoby klare seg?
Jeg har vært tålmodig med deg.
Heretter vil jeg ha klare svar.
Vi begynner med hvorfor dette lå i bensintanken din.
Utmerket. Alt i orden.
Ghostwood er fantastisk. Jeg elsker det!
Alle korreksjoner er med.
Ben, jeg er så glad at jeg ikke har ord for det.
- Du først. - Nei, nei. Du først.
Jeg først.
Unnskyld meg. Dette er Benjamin Horne.
På tide å knuse "ildflua". Leo Johnson skal få besøk.
Sett i gang.
Shelly?
Shelly, er du her?
- Shelly er ikke her. - Leo, bra jeg traff deg!
- Noe jeg kan hjelpe deg med? - Leo, purken er ute etter deg.
Løgner!
Shelly er død! Du drepte henne.
Vi ses, Leo.
Jeg forstår ikke hva du sier. Du har noe i munnen.
- Hvem er du? - Shelly Johnson.
- Vet du hvem som ringte meg? - Nei! Hjelp meg!
Hold fred! La meg tenke.
- Er noen av karene der inne? - Jeg vet ikke. Skiftet var over.
Har du sett Catherine? Det er hennes bil.
- Tror du hun er der inne? - Jeg antar jeg får undersøke.
Pete, det er ingen god idé.
Hun er min kone.
Catherine!
Det var det!
- Ben, et stort øyeblikk! - Ghostwood!
Fantastisk! Ghostwood...
Einar, i kveld er alt på huset.
- Dette er jo strålende. - Hygg deg, min venn.
- Skål for Ghostwood! - Ghostwood-anlegget og klubben!
Gratulerer, sjef.
Blackie, gamle venn. Det er på sin plass å feire.
La oss ta en titt på den nye piken.
Lykke til.
Lukk øynene. Dette er stoffet drømmer er lagd av.
Diane, klokken er 04.37.
Etter en lang natt er jeg tilbake på hotellet.
Vi har én mann i varetekt. Og Leo Johnson, den skyldige,
vil neppe unnfly nettet vi har spunnet om ham.
På bakgrunn av støynivået, konstaterer jeg med lettelse
at islendingen enten har sjekket ut eller svimt av.
Jeg trenger neppe øreproppene du sendte.
Skjønt jeg bruker dem kanskje for sikkerhets skyld.
Jeg har bestilt varm melk. Håper jeg dermed får noen timers søvn.
24-timers romservice må være sivilisasjonens største gode.
"Min spesielle agent..."
Det er Cooper.
Hvem er det?
Kan dette vente til i morgen?
Et øyeblikk. Jeg har bestilt romservice.
Agent Cooper, vi fant Leo! Han er blitt skutt!